Okej, Coop. 41 grader.
- Vad säger du? - 41? Jag klarar mer.
41,5.
- 42. - Jag känner av det.
43.
Spänningen tar kål på mig.
Okej, 43,5.
- 43,5. - 43,5 stekande ena.
Är du redo att gå ut och hälsa på hettan?
Den varma vinden i mitt hår?
- Är du redo? - Ja.
Då gör vi det.
35 grader.
- Minus 35. - Minus 35. Nytt rekord!
- Minus 35! - Nytt rekord!
Nytt rekord! Fan, det är kallt!
INSPIRERAD AV EN SANN HISTORIA
NATIONAL SCIENCE FOUNDATIONS FORSKNINGSBAS
ANTARKTIS
Jag är ledsen, men...
Upp och hoppa! Sovmorgonen är över.
Okej. Om "upp och hoppa" inte funkar...
Är det någon som är hungrig?
Kom, Max.
Vad säger du? Redo för lite motion före frukost?
Hur är det med dig?
Hur ser högerfältet ut?
Rätt så bra. Vad säger du, Max? Nu kör vi.
Hämta den!
Maya.
Hur mår min toppentjej?
Hur har du det?
Sköter de sig?
Vänsterfält. Hämta den.
Vänsterfält, Maya. Nu kör vi.
Hämta den!
Kom, Max. Kom hit.
Lugna er. Det räcker till alla.
Här, Shorty.
Duktig pojke, Shadow.
Dewey. Truman.
Här, Jack.
Duktig flicka. Vi byter.
Här har du, Maya.
- Hej. - Hej.
- Jag väntade mig inte dig i år. - Du hade väl tur, då.
- Antar det. - Galna Katie!
- Har du fått din pilotlicens? - Jag har saknat dig, Coop.
Okej.
- Har du den? - Ja.
Försiktigt!
Utrustningen har klarat 16000 km. Det får inte ändras på 180 cm.
Förlåt.
Hej. Jag är dr Davis McClaren.
Jord-och rymdvetenskap, UCLA.
Jerry Shepard, expeditionsguide. Välkommen till världens botten.
- Kul att träffas. - Detsamma.
Reser du längre söderut ramlar du av planeten.
Det vore beklagligt.
Charlie Cooper, kartograf, ingenjör, anläggare av startbanor.
- Kul att ses. - Dr McClaren! Välkommen till isen.
Andy Harrison, vetenskapschef på NSF. En ära att träffa dig.
- Dr Rosemary Paris, fältsamordnare. - Kul att träffas.
Har du mött teamet?
Ja, mr Cooper tog just väl vara på mina saker.
Cooper? Första gången för allt, antar jag.
- Vi går in. - Tack.
- Javisst. - Ja.
Okej. Turen är på min sida.
JANUARI 1993
- Vad spelar vi? - Hon är snygg.
- Jag satsar 25 cent. - 25 cent.
- Ni kommer att förlora. - Du förlorar.
Galna Katie, du förlorar.
- Vill du vara med, doktorn? - Nej tack.
Jag har lagt av med hasardspel.
Men du flög hit med Katie, va?
Påminn mig om hur du tar dig hem.
Jack, spelar du eller lägger du dig?
- Översättning? - Det betyder lägger sig.
Hur är din nya tjej, Coop?
Hur är min nya tjej?
Jag vet inte.
- Vad sägs om het? - Wow.
Wow.
Hon är också vetenskapare. På den italienska basen.
- Söt och smart. - Klyftig.
Ser du något som saknas i det där fotot?
Okej. Jag tror... Jag vet att du menar mig.
Du snackar... Fotot kommer. Hon skickar ett på oss två.
Tålamod, Jer.
- Hur många? - Två.
Ser du fram emot din första resa till Dry Valleys?
Det är rätt coolt där så här års.
Dr McClaren behöver åka till Mount Melbourne
för att leta efter sin meteorit.
Melbourne?
Ingen sa något om Melbourne.
Ja. Meteoritjakt är en liten värld
och jag ville inte att någon skulle veta.
Jag letar efter något särskilt i Melbourne
och NSF lät oss hålla det hemligt.
Är det ett problem?
Låt mig visa dig en sak.
Jag ska visa dig på kartan.
- Här är vi nu. Okej? - Ja.
Här är Dry Valleys.
Ända här borta, Mount Melbourne. Två gånger så långt och åt andra hållet.
Jag har testat vår väg två gånger,
men jag har inte varit vid Mount Melbourne sen början på säsongen.
Kanske det. Men dr McClaren har rest långt.
- Kan vi hjälpa honom, så borde vi. - Det är slutet av januari.
Isen är för tunn och snowmobiler för farliga.
Det finns bara ett sätt: Hundarna.
Hundarna?
Okej. Klarar de att ta all min utrustning?
Hundarna klarar det.
- Det är sent på säsongen. - Förra året var de ute
ända tills dagen vi reste.
Okej, Andy, du bestämmer. Jag gör förberedelserna.
- Behöver du hjälp? - Nej, det går bra.
Säg god natt till Buck, Coop.
Nej, det får bli en annan gång.
Kom igen! Dags att gå!
Ut med er. Dags att gå till sängs. Kom igen.
Bra, Jack.
Duktig pojke. Vi ses i morgon bitti.
Hej, Maya.
Vad säger du? En tur till?
Sedan tar vi dig till McMurdo över vintern. Låter det bra?
Låter det bra? Duktig flicka.
Du, Max. Du måste göra en bra tur.
En lyckostjärna, va? Vi hoppas det.
Vi ses i morgon bitti.
Knack, knack.
Hej.
Jag har värmt upp lite av din favoritglass.
Jordgubbe. Det är din favoritglass.
Du kom ju tidigt. Jag hann inte gå och handla.
Tja, de gjorde en del förändringar.
Hur har du haft det?
Bra. Det går bra för ungarna.
Maya har varit fantastisk. Gamle Jack är lite äldre nu, så...
Jerry, jag frågade hur du hade haft det.
Jag stör väl inte?
Nej, Rosie. Vi pratade bara lite.
Okej.
Tja...
Jag antar att vi ses i morgon bitti.
Tack. Det var snällt.
Inga problem. God natt.
God natt.
- Ursäkta. - Förlåt.
Akta huvudet.
Ett sorgligt faktum. Golvet är bekvämare än våningssängarna.
Så vad är det du gör här?
Kartografi. De senaste två åren har jag kartlagt varenda centimeter här.
Vad hände? Missade du?
Nej. Jag försökte inte ens.
Missade utan att slå. Det är ändå en miss, Jer.
Ledsen, kompis.
Jag såg dig inte.
Vi stänger av värmen, så behöver du något för att hålla dig varm
är det bäst du sover med det.
Det kommer!
Jerry!
Jösses!
Det här är det sista.
Wow! Nu tappar vi väl inte bort dig.
Regel nummer ett.
Om du vill närma dig hundarna, gör det framifrån.
- Ser du hur spända kopplen är? - Ja.
Så ska de alltid vara. Om de blir tilltrasslade, slåss de.
- Det vill vi inte. - Okej.
- Något annat jag borde veta? - Resten är mitt jobb.
De är arbetshundar.
De kan springa ihjäl sig. De älskar jobbet.
Officiella presentationer.
Här framme, som ledare, har vi min bästa flicka, Maya.
Bredvid henne har vi gamle Jack.
Han har just fyllt tio och ska snart gå i pension.
Här bak, den vita är Shorty.
Bredvid honom har vi valpen, Max.
Han tränas fortfarande.
Han är av rätta virket. Jag väntar mig mycket av honom.
Här har vi tvillingarna. Det här är Truman.
Truman bet Dewey för ett par år sedan.
- Ser du ärret ovanför Deweys öga? - Ja.
Ja. Men de har varit kompisar sedan dess, så...
Här bak, sist men inte minst, har vi de två malamuterna.
Den gråa är Shadow och den röda är hans kompis, Buck.
Bara muskler och ingen hjärna. Men vi älskar dem.
- Är alla redo? - Jag tror det.
Jag presenterades just för Maya, Jack,
Shorty, Max, Truman, Dewey, Shadow och Buck.
- Utmärkt. - Jer?
- Var försiktig där ute. - Alltid.
Ta hand om Cooper.
Oroa dig inte. Han ska få mycket mat och vatten.
Nu räcker det. Är vi klara?
Jag vill ta en bild på våra modiga upptäcktsresande. Tack.
Vänta lite!
Okej.
Är ni redo?
Uno, dos, tres.
Snyggt. Jättesnyggt.
Du, Coop. Kom och säg adjö till Buck.
Jaså?
Vi ses, Buck!
Trygg... Trygg resa, Buck.
Kom hit och säg adjö. Du ger honom komplex.
Och mitt komplex, då?
Kom runt... Kom och säg adjö till honom.
Jag är... Jag tror han hörde mig.
Jag vet inte varför du gör det här.
Okej.
Vi ses, Buck.
Du...
Ta hand om doktorn och Jerry, okej?
Vidrigt!
Det var äckligt!
Jag fick hundspott i munnen och näsan!
Det är inte kul.
Jag fattar inte vad som är så kul.
Sköt om er. Vi ses.
- Hej då. - Vi ses.
Okej, team! Säsongens sista tur!
Nu åker vi! Spring!
Kom igen, Jack!
Nu kör vi, Maya! Kom igen, tjejen!
Ptro! Ptro!
Vad är det?
Vi har isfält framför oss. Jag vet inte hur tjock isen är,
så vi kunde inte ta snowmobilen. Titta!
Vad ska vi göra?
Jag ska göra några ändringar.
Spänna hundarna i solfjäderform.
Det går lite långsammare, men det sprider ut vikten.
Så om en av dem trillar igenom isen,
är kopplet så långt att resten inte följer med.
Spring!
Du, doktorn.
- Ser du det där? - Vad är det?
Här.
Ser du dem?
- Ja. Vad är det? - Leopardsälar.
Mer leopard än säl, om du frågar mig.
- Ska vi undvika dem? - Ja, vi aktar oss för dem.
Ptro!
Ptro, ungar! Ptro!
- Vad var det? - Vi är på en glaciär nu.
Vi får ta det långsamt. Stig av.
Jag vill att du ska sköta bromsen. Du kör släden. Okej?
Bromsa hårt.
Följ i mina fotspår. Håll släden i mina fotspår.
- Jag kollar läget. - Okej.
Glaciären är alltid i rörelse, så vi får vara försiktiga.
Okej. Två fötter på bromsen om det behövs.
- Håll en stadig kurs bara. - Det ska bli.
Kom! Försiktigt nu!
Fint och lätt. Nu åker vi.
Stanna!
Bromsa hårt, precis där!
Vi har en spricka här.
Jag vet inte hur stor den är, så vi ska gå runt. Okej.
Vi tar den här vägen. Långsamt och försiktigt.
Jag ropar på Maya,
och sedan vill jag att du ska släppa på bromsen lite grann.
- Uppfattat. - Okej, Maya, vänster!
Vänster!
Vad gör du, Max?
Nej, Max. Vänster!
Max! Stanna! Stanna, Max! Doktorn, stanna!
Nej!
Håll i, doktorn!
Doktorn! Håll i med båda händerna!
Dra! Kom igen, Jack, hela vägen!
Kom igen, Maya, hela vägen!
Kom igen! Dra!
Jösses!
Klarade du dig?
Ja.
Gör mig en tjänst.
Nästa gång du ska till Melbourne, packa inte så mycket grejer.
Och försök komma lite tidigare.
Andy sa att det gick bra. Du gick med på det.
Andy är min chef. Jag gör som han säger.
Om det inte var säkert borde du inte ha gett efter.
Ta det lugnt.
Tack för i dag, Jerry.
Ja. Inga problem.
Vem är konstnären?
Min son, Eric.
Han gör en för varje resa.
Han liknar din fru.
Tur för honom.
Ja.
Och du, då? Har du någon?
Skämtar du?
Jag är här sex månader om året med vetenskapsmän.
Vilken sorts kvinna skulle stå ut med det?
Men Katie, då? Det verkade vara något mellan er.
Ja. För ett par år sedan.
Du vet hur det är. Ibland funkar det, ibland inte.
Relationer passar väl inte med min livsstil.
Kom igen. Vi går ut, grabbar.
Vi måste upp tidigt i morgon. Kom igen, Max.
Kom, Max.
Ptro!
Vänta. Bromsa, jag tar över.
Okej. Ptro!
Vad säger du?
- Det är fantastiskt. - Det är Melbourne.
- Det blir ditt hem i en vecka. - Härligt.
Klara! Spring!
Victoria, det här är McMurdo väder. Kom in.
Victoria? Det här är McMurdo väder.
Det här är Victoria. Vi hör dig, Mactown.
Hej, Andy. Det är Steve. Vi kollar bara ditt teams status.
Vi har fyra på basen och två ute på fältet.
Jag föreslår att du kallar in dem.
Två stora lågtryckssystem rör sig söderut.
Kontrollrummet vill ha in er tidigt för säkerhets skull.
Uppfattat, Mactown. Klart slut.
Anropa Jerry på radion.
Kan du fixa mig en kopp av det där?
Javisst.
- Har du henne? - Ja, tack.
Hur verkar det?
Ja, allt pekar på den här platsen.
De närmaste dagarna kommer att säga oss mycket.
Basen anropar Melbourne. Kom in.
Jerry?
Jerry, hör du mig? Kom in.
Ja, fortsätt. Är det du, Katie?
Jerry, vi fick ett samtal från Mactown.
... en stor storm är på väg. Kom in.
En gång till. Det är dålig mottagning.
Jerry... återvänd till basen. Hör du?
Det är en stor storm på väg. Mactown vill ha hem dig genast. Kom in.
Uppfattat. Vi kommer tillbaka.
När kommer den här stormen?
Katie?
Ledsen. Det verkar som om vi får packa.
- När måste vi åka? - Tidigt i morgon bitti.
- Lyssna, Jerry... - Du hörde vad hon sa.
Hör på, Jerry. Jag kan inte återvända utan att ha försökt.
Det är inte ditt beslut.
Nej. Det är det inte.
Det är en stor storm på väg.
Ingen liten, utan en stor.
Här nere är det en stor skillnad på det.
Mitt jobb är att få hem dig välbehållen,
och det tänker jag göra.
Men Jerry, det gäller en sten från en annan värld.
Isflaket kan ge oss den första meteoriten från Merkurius.
Det kan leda till oanade upptäckter.
När man bestiger berg och utforskar floder
är det mest spännande det som man inte känner till.
Det man kan hitta, och det är samma sak här.
Jag har rest runt halva världen efter något som är viktigt för mig.
Jerry, snälla...
Man måste ta risker för det man bryr sig om.
Halva dagen på östra sluttningen.
Men jag vill vara på släden i morgon kl. 12.
Det accepterar jag.
Nej.
Tiden håller på att ta slut.
Tro mig, jag vet.
Jerry!
- Jag tror vi har något här. - Vänta!
Vänta lite. Rör dig inte.
Du är utanför säkerhetszonen.
Den här är stor. Elva centimeter och helt oskadd.
Det ser ut som basalt, men liknar inget jag har sett.
- Jerry! - Rör dig inte.
Området är okänt. Du skulle ju stanna innanför flaggorna.
Herregud. Det är den!
Utmärkt. Håll dig stilla.
Jag är glad att du har hittat den, men nu ska vi få ut dig.
Följ fotspåren tillbaka. Gå i dina egna fotspår.
Jag visste det! Vad var det jag sa? Det är den.
En halv dag! Tack.
Nu när du har skrämt livet ur mig, kan vi åka hem?
- Ja. - Vi åker.
Victoria, det här är Mactown. Kom in.
Victoria här. Vi hör dig, Mactown.
Stormen som närmar sig har blivit snabbare och kraftigare.
Vi skickar över koordinaterna. Klart slut från Mactown.
Vi hörde det, Mactown. Klart slut.
Basen anropar Melbourne. Kom in.
Ptro! Ptro!
Ptro! Ta det lugnt!
Vad är det?
Jag måste sätta bandage på en av ungarna.
Kontakta Katie. Fråga om stormen.
Okej.
Jäklar. Det verkar vara Jack.
Kom hit, Jack.
Basen, kom in.
- Basen, kom in. - Okej.
- Vi ska fixa till dig. - Basen?
Har du fått något i tassen?
Melbourne-teamet anropar.
Basen, kan vi få en...?
Doktorn!
Hur gick det?
Jag tror att jag har brutit benet.
Okej, stanna där. Jag är strax tillbaka!
Jösses!
Vänta, doktorn! Rör dig inte!
Doktorn!
Doktorn! Trampa inte vatten!
Trampa inte vatten!
Titta på mig! Ser du isen? Davis.
Ta tag i isen! Du fryser fast vid den!
Det tar längre tid att frysa ihjäl än att drunkna!
Bra. Vänta, Davis! Jag kommer ner!
Kom igen, ungar!
Håll i, doktorn!
Kom hit, Maya.
Jag kan inte... Jag kan inte andas.
Ta djupa andetag, doktorn.
Ta repet, Maya.
Gå till doktorn.
Hon kommer till dig, doktorn. Hon kommer till dig.
Okej, Maya, ner.
Duktig flicka. Kryp fram.
Kom igen, Maya, jag har dig. Det är okej.
Kom igen, doktorn, stanna här med mig.
Kom igen, Maya.
Försiktigt, Maya.
Duktig flicka.
Bra gjort, Maya. Lägg repet över honom.
Duktig flicka. Doktorn.
Håll kvar vänsterarmen på isen,
men sträck dig upp med högerarmen.
Du måste få upp armbågen och armen genom öglan.
Du klarar det. Så där, ja.
Bra gjort, doktorn. Ja, precis så där.
Kom igen, Maya.
Duktig flicka, Maya.
Jag har dig, doktorn.
Håll det spänt.
Samla dem, Maya!
Nu! Kom igen! Hela vägen!
I rad! Spring!
Kom igen, Maya! Kom igen, Jack!
Kom igen, ungar!
Spring!
Vänta där, doktorn.
Vi ska få hem dig.
Oroa dig inte.
- Jag ska få hem dig. - Jag är ledsen.
Du ska komma hem och få träffa din familj.
Du ska få träffa din son, okej?
Kom hit, Maya.
Maya, du måste få hem oss! Få hem oss!
Gå upp dit, Max! Maya behöver dig.
Nu! Spring!
Jag kan flyga i det här. Det vet du att jag kan.
Ledsen, Katie. Det gäller inte om du kan flyga,
utan om du kan se någonting.
Oroa dig inte. Han har varit med om värre.
Värre än så här?
Vad då?
Basen anropar Melbourne-teamet.
Basen anropar Melbourne. Kom in.
Det här är Katie. Snälla, kom in.
Jerry, hör du mig?
Klart slut.
Bra gjort, ungar.
Ungefär tre här, okej?
Andy! Coop! Kom, de är här!
Jerry! Hur är det med dig?
Han har brutit ett ben! Och varit i vattnet!
- Hämta båren! - Uppfattat!
- Hostan låter illa. - Hämta hundarna.
Titta på händerna! Ta in honom!
- Kom igen, Jerry. - Vi går!
Duktigt team.
Duktig flicka, Maya!
Du fick hem oss.
Nu ska vi ta en titt på benet.
Rosemary. Hypotermi-utrustning.
I med händerna. Du ska få tillbaka dem så sakta.
Hej. Hur känner du dig?
- Hur mår hundarna? - Bra. Jag har matat dem.
- Hämta stenen från släden. - Stenen?
- Hittade han vad han sökte? - Ja, han hade en duktig guide.
Gör planet redo så snart du kan.
Dr McClaren kan förlora benet utan riktig vård.
- Vad ska vi göra med hundarna? - De klarar inte hur mycket som helst.
Jag pratade med Mactown. Vinterteamet är redo.
Katie kan hämta hundarna.
Jag väntar här. Jag flyger ut med dem senare.
Aldrig. Det kan vara tredje gradens förfrysning
och Gud vet vilken nervskada som redan har uppstått.
Han har rätt, Jerry. Jag kommer tillbaka. Jag lovar.
Vi gör oss redo att åka.
Ta dem härifrån.
Akta hans huvud. Jag behöver hjälp.
Var försiktig med benet.
Bind fast båren, Rosemary.
Coop, hjälp mig spänna hundarnas halsband
så de inte tar sig loss. Kom igen, Max!
Duktig pojke, Max.
Kom igen, kompis. Kom hit.
Kom hit, Max.
- Kom hit. - Duktig pojke.
- Okej. Nu så. - Vi är snart tillbaka.
Lugn, Max. Lugn.
- Vi fixar de andra. - Okej.
Vänta här, grabben.
Det är den sista.
Okej, Maya.
Håll ordning på dem så kommer jag tillbaka. Jag lovar.
Var duktig. Det är min flicka!
Spänn fast bältena. Det här blir tufft.
- Coop, jag vet att du är rädd... - Rädd för att flyga? Ja.
McMURDO-STATIONEN ANTARKTIS
Hej.
Hej!
Till sist.
Jösses.
Du hade tur som blev medvetslös.
Vi...
Vi hoppade runt där uppe,
som en boll på Dodger Stadium.
Och Katie skrek åt mig hela tiden att sluta skrika,
men jag kunde inte. Det var för hemskt.
Det var helgalet.
Var är alla?
Här. Alla är här i Mactown.
Davis mår bra. Du mår bra.
Du har händerna kvar, vilket är bra.
Allt... Allt är bra, kompis.
Fick Katie tag på hundarna?
Tja...
Nej.
De sa åt henne att hon borde vänta
tills det blev bättre.
Jer? Det har ju snöat sedan vi kom hit.
Polarn...
Hej. Uppe till sist.
- Hur känns händerna? - Bra.
- Hur snart kan vi återvända? - Du borde vila dig.
Nej. Hur snart?
Vädret har försämrats. Ingen flyger in.
När kommer det att förbättras?
De har slopat vinterteamen. Ingen åker dit förrän i vår.
LEDNINGSCENTRAL
Jag behöver det nu!
Ursäkta?
- Vem är du? - Jerry Shepard. Från NSF.
- Andy Harrisons folk? - Ja.
Vi behöver ett plan till basen. Vi evakuerades inte helt.
Va? Jag sa ju att alla skulle därifrån i går.
Nej, inte alla. Vi lämnade åtta hundar där, sir.
Hundar?
Jag har 200 människor, tio team, att evakuera till Nya Zeeland.
Men hundarna är en del av vårt team, NSF.
Kapten, vi har problem med is i några av motorerna.
- Vi måste börja flyga. - Hör på. Det här är i dag.
Vi har två dagar på oss, sedan kommer en till storm.
Om den varar ända hit, som det sägs,
så är det vinter och ingen flyger.
Vi har inte förråd nog för alla här.
- Jag är lite upptagen just nu. - Vi behöver bara ett plan, sir.
- Vill ni att vi ska göra det, sir? - Vad då?
- Börja flyga. - Kan du ge mig ett ögonblick?
Lyssna. Om vi kan få ett plan som det vi flög hit i,
så skulle det bara ta tre timmar.
De enda vi har kvar är C-130:or,
och de kan inte landa på en bas.
Vi kan inte bara lämna dem där.
Jag kan inte göra något. Jag är ledsen.
- Vi börjar flyga. - Ja, sir, omedelbart.
Kom in.
Hej.
Hur går det?
När går ditt plan? Ditt och Rosies?
Ett par timmar innan ditt, Coop och doktorns.
Jerry, jag är så ledsen.
Jag är verkligen ledsen.
Jag vill inte prata om det. Vill du ha en drink?
Javisst.
- Fresca. - Det är allt jag har.
Du vet att det inte var ditt fel. Det var ingens fel.
- Vi lämnade dem bara. - Nej, det gjorde vi inte.
Klandra inte dig själv. Hundarna är starka.
Det kanske finns en chans.
Vi spände halsbanden så de inte skulle ta sig loss.
Lyssna, jag...
Jag vet...
Jag vet att du vill att jag ska hitta ett sätt att åka dit.
Jag vet att du är besviken på mig.
Nej.
Ibland måste man sänka sina förväntningar.
Vet du vad, Jerry? Jag är verkligen ledsen.
Jag måste packa.
12 FEBRUARI
DAGAR ENSAMMA: 4
Fyll i det här. Ta det till admin. Följ den röda linjen på golvet.
Med lite tur får du pengar i augusti.
Augusti?
Du förstår nog inte. Om ett par dagar kommer hundarna...
Jag måste åka nu.
Ledsen, mr Shepard. När vintern kommer,
som du vet, görs det inga resor dit ner.
Vi fick slopa vinterteamen i år.
- Vi fick inte dit dem före stormen. - Någon måste åka söderut.
Var förnuftig, mr Shepard. Det är den värsta stormen på Antarktis på 25 år.
Om du inte tror mig, titta på den här väderprognosen.
PASADENA, KALIFORNIEN
Ja, bra.
- Vart ska raketen? - Vilken överraskning!
- Till Mars, pappa. - Kom in.
Jaså?
Titta vem jag hittade.
Världsresenären!
- Hur har du haft det? - Bra.
- Hur är fingrarna? - Jag får behålla dem.
- Bra. - Hur är benet?
Svårt att säga. Gipset är bra, tack vare Eric.
Det finns kaffe i köket, så...
Vi hämtar en färgläggningsbok.
- En sån överraskning. - Hjälp?
- Det går bra. - Har du den?
Så vad gör du i Los Angeles?
Jag har något till dig.
Tack.
Jag måste tillbaka. Omedelbart.
Jag kan inte sova. Jag har gått till NSF, agenturer, stiftelser.
Till TV-kanaler för att få dem att filma mig.
Vad som helst för att få pengar. Men det tar för lång tid.
Nu har jag bara en vecka på mig innan vintern sätter in.
Sedan kommer ingen dit på sex månader. Du lindar de där killarna runt fingret.
Från vetenskapsfonden.
- På universitetet? - De skulle göra vad som helst för dig.
- Vet du vad du säger? - Det skulle bara vara jag,
en tredagarsresa. Du kan berätta.
- Säg att jag förbereder din nästa resa. - De kastar bort pengarna.
- Nej, då. - Även om du kunde ta dig dit,
- så är det minus 45 nu. - Nej.
Var realistisk, Jerry. Det har redan gått...
Jag vet hur lång tid har gått.
Men jag måste få veta. Jag måste dit.
Det är inte möjligt, Jerry.
Det är helt enkelt inte möjligt.
Du måste glömma det här.
Glömma?
Och du kan göra det?
23 FEBRUARI
DAGAR ENSAMMA: 15
Hej, Jer. Det är Kate.
En vecka har gått. Jag kollar om du är hemma.
Hej då.
Det är Kate igen. Ring mig. Hej då.
30 MARS
DAGAR ENSAMMA: 50
ASTORIA KAJAKÄVENTYR
Här borta.
Kom ihåg att havet är egensinnigt.
Så respektera havet. Var uppmärksam.
Håll paddeln så här, med båda händerna.
Så där, ja.
Vi ska paddla jämnt och lugnt, växla mellan bladen.
Så där.
Al, kan du ta över?
Vad gör du här?
Någon sa att Jerry Shepard jobbade på barnpoolen.
Jag sa: "Aldrig. Det måste jag se själv."
Är du här för att driva med mig?
Jag är chauffören. Någon annan ville träffa dig.
Brandy! Kom hit. Gå till Jerry!
Wow.
- Titta vem som är vuxen och vacker. - Hon är smart också. Som du sa.
Är hon? Då kollar vi hur väl hon har tränat dig.
Hämta den!
Det ser bra ut.
Men jag vet fortfarande inte vad du gör här.
Du ringde inte tillbaka. Jag blev orolig.
- Jag har varit upptagen. - Jag ser det.
Vad har du haft för dig?
Inte särskilt mycket. Jag är ihop med någon.
- Verkligen? - Ja, jag menar,
inte så särskilt länge, men jag gillar honom.
Han är vår raka motsats. Helt intellektuell.
Han är ingenjör.
Som på ett tåg?
Håll tyst.
- Ja. - Duktig flicka.
Spring, Brandy!
Jag hörde att du inte är med på McKinley-expeditionen.
Jag vet att det var svårt att lämna hundarna.
Det är som det är. Det finns inget att säga.
Inget att säga? Kom igen.
Jag vill inte prata om det.
Du kan inte bara gömma dig här.
Kom igen. Hyra ut kanoter till nioåringar?
Vad ska jag göra, då?
Du kanske kan hjälpa mig, för jag vet inte längre.
Vet du vad du ska göra? Sluta plåga dig själv.
Det betyder inte att du måste glömma.
MINDOS SLÄDHUNDAR
Han känner igen hundmänniskor på lukten.
Hej, Mindo.
- Hur gick resan? - Inte så tokigt.
- Jag uppskattar att du tar emot. - Ett nöje.
Du är en del av familjen.
Här. Jag trodde att du skulle vilja ha den här.
Tack. Kom in.
Kom du för att be om ursäkt?
Jag visste bara...
Jag visste bara att du uppfostrade dem.
Du behöver inte be om ursäkt. Det handlar inte om att vara ledsen.
Vad handlar det om, då?
När jag var ung
hade min pappa ett team slädhundar uppe i Yukon.
En sommar var han ute i vildmarken med sex av dem.
De stötte på en grizzlybjörn. Ung, men stor.
Det första han gjorde var att såra min pappa så han nästan dog.
När han vaknade till såg han att två av hans hundar
hade dödats när de försökte rädda honom. Resten var borta.
När han fick krafterna tillbaka gick han och letade efter sina hundar.
Han sa att han var tvungen.
Vet du varför jag berättade det?
Därför att jag inte hittar mina hundar.
Historien handlar inte om hundarna, utan om min pappa
som hedrade det de hade gjort för honom.
Det viktiga är
att hitta den sak som lugnar ditt hjärta.
NI ÄR HJÄRTLIGT INBJUDEN TILL NSB: S PRISCEREMONI 1993
21 JUNI
DAGAR ENSAMMA: 133
Och nu...
Mina damer och herrar, gör mig sällskap i
att välkomna och hedra mannen som för fem månader sedan
förde tillbaka från Antarktis den första meteoriten från Merkurius,
dr Davis McClaren.
- Grattis. - Tack.
Tack så mycket. Det är många jag vill tacka,
men först och främst min familj,
min son, Eric, och min fru, dr Eve McClaren,
för hennes tålamod när jag reser jorden runt på dessa expeditioner,
som ofta kan beskrivas som lönlösa företag.
Jag vill tacka universitetet för dess fortsatta stöd.
Jag vill också ägna ett ögonblick åt
att tacka hela teamet på NSF-basen,
för utan dem skulle den här upptäckten,
och den här vetenskapsmannen, inte ha funnit vägen hem igen.
Tack. Ursäkta mig ett ögonblick.
- Tack. - Ja, tack. Hallå.
- Där är han. - Ja. Whisky med is, tack.
Mannen i rampljuset. Grattis.
Jag är glad att du kom. Jag visste inte om du skulle göra det.
Ja.
Du vet, angående den där...
Förra gången jag såg dig
tvingade jag på dig mina problem. Det var fel.
Det var svårt att acceptera att jag inte nådde hundarna.
Så hur har det gått?
Jag åker till Nya Zeeland senare i kväll.
Har du hittat ett sätt att ta dig dit?
En del av vägen. Jag åker till Christchurch,
och väntar man där länge nog brukar man hitta någon som ska söderut.
Och om du inte gör det?
Som du sa till mig den där dagen när stormen kom.
Man måste ta risker för det man bryr sig om.
Davis?
Ja, jag kommer strax.
Gå tillbaka till festen.
Jag ville gratulera dig ännu en gång.
- Tack för att du kom. - Ingen orsak.
- Hälsa din familj. - Det ska jag. Och lycka till.
Tack.
Ha det så kul i kväll.
- Barnvakten sa att han somnade kl. 20. - Utmärkt.
Så han vaknar kl. 05.
Hejsan, lillgrabben.
MIN HJÄLTE ÄR...
HUNDARNA SOM RÄDDADE MIN PAPPA. ERIC
EXPEDITIONENS KOSTNAD
10 JULI
DAGAR ENSAMMA: 152
CHRISTCHURCH, NYA ZEELAND
- Hej. - Hej.
Hyr du ut din båt?
- För vad då? - Jag måste till McMurdo.
Ingen chans. Det är en fiskebåt.
Känner du till Bailies?
- Ja. - Det är där uppe. Det är en bar.
- Tack. Ingen chans? - Inte den minsta.
Vill du att jag ska ta dig till Antarktis mitt i vintern
med en fiskebåt på 21 meter?
Jag kan betala. Inte mycket, men allt jag har.
Ledsen. Alla letar efter en billig resa till McMurdo.
Min är som en margarita-mixer.
Så snart vi kör på is bryts vi itu.
Jag har sett din båt. Det går.
- Jag är desperat. Du är min sista chans. - Ingen vettig person
åker ut i något annat än en isbrytare.
Ursäkta.
Damen vid baren köpte den åt dig.
Aldrig. Ursäkta.
Vad gör du här?
Någon kille behövde en billig pilot för en expedition
och jag är billig under lågsäsong.
- Jaså? - Ja.
- Kul att ses. - Kul att se dig med.
- Så vart ska du? - Samma ställe som jag.
Vad fan?
- Hur är det, Jer? - Vad händer?
- Hej, kompis. - Hur har du haft det?
- Kul att ses. - Jag saknade dig.
Detsamma.
Vad för sorts expedition är det här?
En NSF-expedition.
Min resa blev ju kortare än planerat.
Jag har ett par veckors pengar kvar.
Så här är vi.
Du är mannen.
Hur lång tid behöver du för att packa?
- Jag är alltid färdigpackad. - Kom.
Ja!
Vi åker!
Hoppa in, killar.
Heltokigt. Jag väntade mig inte det.
Ibland måste man höja sina förväntningar.
- Hur är det, Cooper? - Jag vill inte prata.
- Okej. - Tack.
Polarsyssel, helikoptern Lima-November-Oscar-Mike-Bravo
ber att få landa på ert fartyg.
Uppfattat.
- Ni har tillstånd att landa. - Nu landar vi.
- Hej. - Hej.
Jag trodde att du ville ha sällskap.
Det går bra.
Det är ingen vidare natt för stjärnor.
Stjärnskott betyder tur, eller hur?
Jerry,
det kanske inte blir lätt, det som vi hittar.
Jag vet.
Men vad det än är så är hundarna värda resan.
Jag är glad att du är här. Jag är skyldig dig en tjänst.
Du är skyldig mig för en hel del. Men inte det här.
Jag menar allvar.
Du förstod varför jag var tvungen.
Var försiktig, Jerry.
Du börjar låta som en vuxen.
Och din konduktörskompis, då?
- Han är ingenjör. - Jaså.
Vi ses inte längre.
Det var synd.
Stäng av motorerna, mr Hansen. Vi går och tittar.
Vad säger du om det?
Inget vidare.
Isen är 180 cm här.
Isen är tjockare än vi trodde.
Vi borde inte vara förvånade, efter en sådan vinter.
Vi åker jorden runt men klarar inte de sista 160 kilometrarna.
Jag är ledsen.
Det här är väl sista chansen att ha en bra idé.
Simonetta.
Vem då?
Hans italienska låtsastjej. Inte just nu.
Ett isberg bröt sig loss från isen.
Det spärrade vägen adéliepingvinerna tar till sina fiskevatten.
- Vad har det med saken att göra? - Tungan. Håll den i styr.
Jag behövde kartlägga en ny väg åt forskarna.
När jag följde dem ledde de mig förbi den italienska basen...
...där en viss Simonetta Pirelli
gjorde mig en härlig kopp varm choklad.
- Vad snackar du om? - Kom in på mitt kontor.
Vår bas ligger för långt bort för helikoptern, eller hur?
Den italienska basen är bara hälften så långt bort.
- Han har rätt. - Det räcker ändå inte.
Vänta. Ni förstår,
alla baser har liknande utrustning.
Men den italienska basen har Lamborghinin bland snowcats.
Den är som en raket.
Så vi tar en av dem till vår bas, uträttar vårt ärende
och sticker därifrån.
På så sätt behöver jag inte flyga så mycket.
Ta inte illa upp, Katie.
Nu kör vi.
2 AUGUSTI
DAGAR ENSAMMA: 175
Där!
Nycklarna är i nummer två. Spadarna finns runt hörnet.
Vi måste gräva ut stället.
Det är hårt.
Härligt.
Tag plats!
Schysst snowcat, Coop.
Va?
Inte illa, va?
Vad vill du att jag ska säga? Att du är mannen?
Det vore trevligt.
Okej, du är mannen.
Du är faktiskt mannen, Cooper! Du är mannen!
Grazie, Geraldo. Grazie.
Och du, galna Katie,
du vet alla flygningar som du fick mig att genomlida?
Ja.
Återbetalning är en rätt som bäst serveras kall.
Jag tror att det kallas för "revansch".
Det är Jack.
Vi har rest ända hit och de tog sig inte ens loss.
De tog sig loss!
De är lösa!
Max!
Kom igen, ungar!
Kom igen!
Kom igen, Max!
Hej!
Hej, Buck!
Hej, Buck.
Max, vad har du haft för dig?
- Inte i ansiktet! - Nej! Du ser så snygg ut.
Ta det lugnt! Ta det lugnt, inte...
Duktig pojke, Max.
- Ja... - Jag sa ju att vi skulle komma tillbaka.
Se på er!
Kom hit, Shorty.
Inte... Du, Jer! Lite hjälp här.
Lite hjälp.
Buck! Lämna honom ifred! Kom hit!
Tack, Jer!
Duktig pojke, Buck.
Shadow, Truman, Max och Shorty.
Jag tror inte mina ögon.
Duktiga pojkar.
Mina fem lyckostjärnor.
Nästan perfekt.
Vi går hem, ungar. Kom igen.
Det här borde räcka för att få hem oss.
- Hjälp mig med det här. - Okej.
Upp, Shorty!
Duktig pojke! Kom så går vi, Shadow.
Kom igen, kompis. Kom så går vi. Hoppa in där bak.
Kom igen! Det börjar mörkna. Festen är över.
Kom igen, kompis.
- Vill du åka i framsätet? - Som du vill.
Vi går. Där framme. Åk med mig.
Kom igen, kompis. Hoppa upp.
Max! Max!
Max!
Maya.
Kom igen nu.
Ni var duktiga.
Ni var duktiga, Max. Duktig pojke.
Du förde hem henne.
Jag är ledsen, tjejen.
Maya?
Hej.
Så ja, min flicka.
Du klarade dig.
Hur är det med min bästa flicka?
Duktig flicka, Maya. Dags att åka hem med dig.
Dags att ta hem dig.
Coop.
- Kommer hon att klara sig? - Ja då.
Va? Vi kör igång henne och sticker härifrån.
Ja, sir. Jag gör bara plats för en till.
Okej.
Hjälp mig här, Katie. Vi tar in henne.
Kom hit, Maya.
- Har du henne? Så där. - Jag tror det.
Okej, Max. Nu åker vi, kompis.
Kom igen. Duktig pojke.
Hur är din tjej?
Bra.
Okej. Nu åker vi.
TILLÄGNAD UTFORSKARE AV ANTARKTIS
OCH DERAS HUNDAR VARS MOD OCH ANDA
INSPIRERADE DEN HÄR FILMEN